‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫מדהים!‬
‫זה באמת הנוף הלילי הכי מדהים שיש.‬
‫הלוואי שכולנו היינו זוכים לראות זאת.‬
‫כן.‬ ‫-נכון.‬
‫זיכרונותיי הנשכחים... החלו לצוף ללא שליטה.‬
‫ילדים. ברכותיי לרגל השלמת חוק לימודיכם.‬
‫ידענו זמנים טובים. ידענו זמנים קשים.‬
‫ידענו הצלחות וכישלונות. כל כך הרבה קרה.‬
‫ייתכן שאתם מסיימים היום את בית הספר‬ ‫היסודי, אבל יש לכם עוד הרבה מה ללמוד.‬
‫זה נכון גם ביחס אליי.‬
‫אבל משימתנו בחיים‬ ‫היא למלא את החללים הריקים שבתוכנו.‬
‫כך אני מאמין.‬
‫בזיכרוני האחר,‬
‫קאיו, הירומי...‬
‫ואיה נאקאנישי נרצחו כולם.‬
‫לא יכולתי...‬
‫לא יכולתי להציל אותם.‬
‫נכון.‬
‫היה לי עבר שבו נכשלתי.‬
‫וההווה הזה מתקיים כי חייתי אותו מחדש.‬
‫כנראה חייתי אותו פרק זמן פעמיים.‬
‫זה?‬
‫קומי הכינה את זה בשבילך.‬
‫כמה זמן...‬
‫ישנתי?‬
‫שנה וחודשיים.‬
‫עכשיו חודש מאי...‬
‫2005.‬
‫בוקר טוב, סאטורו.‬
‫תפסיק לגרום לי לחזור על עצמי,‬ ‫טיפש שכמותך!‬
‫סליחה.‬
‫- 5 ביולי, 2005 (יום שלישי) -‬
‫הזיכרון שלי עדיין מפורק‬ ‫וחסרים בו חלקים חשובים.‬
‫עליי להשיב אותם במהירות האפשרית.‬
‫איירי...‬
‫סאטורו!‬
‫שמעתי שהניתוח שלך עבר בהצלחה, קומי.‬
‫אני שמח בשבילך.‬
‫תודה, לא פחדתי כי עזרת לי.‬
‫אבל זה היה לפני שנה.‬
‫אה, נכון.‬
‫אה, תודה על האוריגמי של העגורים.‬
‫ממש נבהלתי.‬
‫פתאום נפלת שם.‬
‫באת לבדיקות?‬
‫אני בריאה לגמרי עכשיו,‬ ‫אבל ממשיכים להתייחס אליי כאילו אני חולה.‬
‫אמרו לי להישאר בבית בחופשה.‬ ‫לא עשיתי כלום כל הקיץ.‬
‫אני רוצה לצאת לקמפינג.‬
‫היי.‬
‫זה תמיד היה שלך?‬
‫זה? קיבלתי אותו במתנה.‬
‫אתה זוכר?‬
‫היתה כאן ילדה‬ ‫שהכניסה אגרוף לאיזה צלם מוזר.‬
‫קוראים לה איירי.‬
‫איירי...‬
‫ברגע שהתעוררת...‬
‫התעורר בי גם הדחף.‬
‫זיכרונות חופפים...‬
‫כן. הזיכרונות נראים כל כך אמיתיים.‬
‫בזיכרונות שבהם לא שקעתי בתרדמת,‬ ‫קאיו, הירומי ואיה נרצחו כולם.‬
‫אני כאילו חי מחדש את חיי.‬
‫אני מבין.‬
‫אני נשמע מטורף, נכון?‬
‫בוא נניח שאתה לא.‬
‫מה לגבי הרוצח?‬
‫הצלחת להיזכר במשהו?‬
‫לא, עדיין לא.‬
‫אני לא מצליח להיזכר בשום פרט‬ ‫מהרגע לפני שזה קרה.‬
‫אני מבין.‬
‫אתה חושד במישהו?‬
‫כן.‬
‫אבל לא אומר לך מי.‬
‫התשובה הנכונה נעולה אצלך בפנים.‬
‫אני לא רוצה להשפיע עליך‬ ‫ולשתול בך זיכרון מזויף.‬
‫אני אחכה.‬
‫דרך אגב...‬
‫נכון שתמיד יש לנו‬ ‫פגישות סודיות בחדרי מדרגות?‬
‫באמת?‬
‫כן, באמת.‬
‫אני לא יכול לתת לדברים להסתיים כאן.‬
‫נהדר, התעוררתי, ועכשיו אשכח מהכול? לא.‬
‫אשיב לעצמי את הזיכרונות שלי.‬
‫- באדיבות מועצת העיר נישיפונאבאשי -‬
‫- בית החולים המרכזי צ'יבה -‬
‫מר נישיזונו.‬
‫המענק המוגדל שקיבלנו לאחרונה‬ ‫הוא תוצאה ישירה‬
‫של השנים שהשקעת בהנחת התשתית לכך.‬
‫אדוני. תרצה אולי לשקול‬ ‫לרוץ למשרת ראש עיר או חבר בבית הנבחרים.‬
‫בשבילי, להצליח משמעו...‬
‫להיות מעורב בחיים על הקרקע,‬ ‫במקום כלשהו סמוך לאזרח הפשוט.‬
‫לכן העיר הזאת מספיקה לי.‬
‫השאיפה שלי‬
‫היא במקום אחר.‬
‫בזכות הפגישה עם איירי הצלחתי‬ ‫לשחזר כמה מזיכרונותיי מהעתיד.‬
‫אני רוצה לפגוש אותה שוב.‬
‫אבל איך?‬
‫מה שלומך? מרגיש טוב?‬
‫כן.‬
‫מצוין!‬
‫ד"ר קיטאמורה.‬
‫אני רוצה לצאת לטיול מחר.‬ ‫תיתן לי את רשותך?‬
‫כרופא שלך, אני לא חושב שאתה מוכן עדיין.‬
‫כן, אדוני.‬
‫אבל אני רוצה למצוא רמזים‬ ‫שיעזרו לי להשיב את זיכרוני.‬
‫אני לא טיפלתי בחולה הזה,‬
‫אבל היה אצלנו ספורטאי מסלול‬ ‫ששבר את רגלו מתחת לברך.‬
‫הוחלט לאחות את השבר באמצעות מסמר.‬
‫הרופאים הורו לו לנוח ולהחלים חודשיים,‬
‫ואז לעבור שיקום‬ ‫במשך ארבעה חודשים נוספים‬
‫לפני שהוא יוכל שוב להתהלך כרגיל.‬
‫אבל היתה תחרות מתוכננת‬ ‫לארבעה חודשים לאחר מכן,‬
‫והוא רצה להשתתף בה.‬
‫ולכן הוא השקיע את כל מאמציו בשיקום.‬
‫כמובן שעצרנו בעדו.‬
‫כי זירוז תהליך השיקום‬ ‫עלול לגרום לפגיעות לוואי מתמשכות.‬
‫הוא השתתף בתחרות?‬
‫קצב ההחלמה שלך,‬
‫מהיר אפילו יותר משלו.‬
‫הוא נוגד כל הסבר רפואי,‬
‫ואפשר לומר שהוא כמעט על טבעי.‬
‫כלומר, הוא לא הגיע לתחרות.‬
‫זה מדאיג אותך, דוקטור?‬
‫לא.‬
‫אישית, יש לי תחושה שאני יודע במה מדובר.‬
‫יש משהו מטריד שם בחוץ‬
‫שאינו מתחשב כלל בעבודה הקשה‬ ‫ובאבחנות שאנחנו עושים כרופאים.‬
‫אתה יודע מהו?‬ ‫-לא.‬
‫הרצון האנושי.‬
‫הרצון האנושי?‬
‫כן.‬
‫לכן...‬
‫אם אתה מרגיש שאתה מוכן,‬
‫אתה כנראה מוכן.‬
‫אתן לך רשות.‬
‫תודה רבה.‬
‫אה, ודרך אגב,‬
‫אותו ספורטאי מסלול.‬
‫הוא הצליח להגיע לתחרות...‬
‫וניצח.‬
‫אני הולך לפגוש אותה.‬
‫עליי להמשיך קדימה על שתי רגליי.‬
‫אני בטוח שרגליי עדיין זוכרות איפה היא,‬
‫ושהן ייקחו אותי אליה.‬
‫היי.‬
‫עצור.‬
‫תתעורר!‬ ‫אה, אתה ער.‬
‫אתה יודע מי אתה ולמה אתה כאן?‬
‫תודה לאל.‬
‫אני גרה קרוב. למה שלא תבוא איתי?‬
‫תרגיש בנוח.‬
‫אין מצב שהרגת את אמא שלך.‬
‫תרשה לי לפחות ללכת להביא לך קצת כסף.‬
‫כל מה שלפנינו טרם התרחש.‬
‫הסוף עדיין נמצא הרחק בעתיד‬ ‫ואיש אינו יודע עדיין מהו.‬
‫איירי. היא היתה היחידה שהאמינה לי.‬
‫אני זוכר עכשיו, איירי.‬
‫אני זוכר שהיית חשובה לי.‬
‫איירי!‬
‫אני מצטערת, הכול באשמתי!‬
‫על כל מקרי החטיפות והרציחות‬ ‫של הילדות האלה בהוקאידו,‬
‫כבר חל חוק ההתיישנות.‬
‫המקרה היחיד‬ ‫שעליו טרם חל עדיין חוק ההתיישנות,‬
‫הוא הרצח בצ'יבה ביוני 2001.‬
‫אבל...‬
‫הרצח הזה היה קצת שונה מהאחרים.‬
‫איש לא נעצר.‬
‫אולי המשטרה פשוט לא תפסה‬ ‫את החשוד שהרוצח ניסה להפליל.‬
‫לא. קשה להאמין שהוא עשה טעות כזאת.‬
‫אולי למקרה הזה אין קשר לשאר.‬
‫סאטורו? מה העניין?‬
‫הבנתי. אוכל להביא לך אותו. להתראות.‬
‫מה סאטורו רצה?‬
‫הוא רצה לשאול את ספר המחזור שלי.‬
‫אני מבין.‬
‫ובכן, אין סיבה להאיץ דברים.‬ ‫-אתה צודק.‬
‫היי, קובאיאשי הצעיר.‬
‫בוא תשתה איתי.‬
‫אני לא כזה צעיר.‬
‫טוב, קובאיאשי הצעיר.‬
‫אמרתי שאני לא כזה צעיר.‬
‫מה קרה, קובאיאשי הצעיר?‬ ‫-כלום. רק הקדמתי קנה לוושט.‬
‫הם עושים את זה עוד פעם!‬
‫נראה טוב.‬
‫- מפגש סאסאנקואה -‬
‫גברת סאצ'יקו!‬
‫שלום, קומי!‬
‫מה דעתך על זה?‬
‫ברביקיו וזיקוקים?‬
‫האירוע הזה מתקיים כל שנה, ידעת?‬
‫תולים את הכרזות במחלקת הילדים כל שנה.‬
‫מקום מפגש לחולים.‬
‫הייתי באתר הקמפינג הזה כשיצאתי לטיול‬ ‫והוא היה מקסים!‬
‫אני חושבת שזה יועיל לשיקום של סאטורו.‬
‫נכון, סאטורו?‬
‫סאטורו!‬ ‫לא הקשבת?‬
‫בוא נלך לאירוע הזה ביחד.‬
‫נראה כיף, נכון?‬
‫נכון.‬
‫אולי אני אבוא.‬
‫כן! בואו נלך!‬
‫את יודעת, גברת סאצ'יקו,‬ ‫אפשר לראות משם את הר פוג'י.‬
‫הר פוג'י? באמת?‬ ‫-כן! אפשר לראות משם את הר פוג'י.‬
‫שלום.‬
‫אני מקווה שאני לא מפריע.‬
‫הנה.‬
‫בואו כולנו נטפס על הגבעה‬
‫נשרוק כל הדרך‬
‫השמיים כחולים ובהירים‬
‫מורים את דרכנו לחווה‬
‫בואו נשיר כולנו‬ ‫מנגינה עליזה‬
‫את בטח מאושרת, גברת פוג'ינומה.‬
‫סאטורו יכול סוף-סוף להצטרף השנה.‬
‫אני באמת מאושרת.‬
‫חלמתי על היום הזה.‬
‫אה, כמה חלמתי על היום הזה.‬
‫תראה לי, סאטורו.‬
‫תעניק לי את הרטט הזה והריגוש הזה.‬
‫- כביש פוג'י -‬